INTRODUCERE
MARTIE 1871, CORDOBA MARELE SEMINAR - DOAMNA NOASTRĂ DIN LORETO
Luna februarie aduce în Buenos Aires febra galbenă.
Au nevoie de ajutorul nostru.
Părinte, simt chemarea. Te rog.
Nu ! O vei face aici. Nu în Buenos Aires.
Dumnezeu îmi cere acest sacrificiu acum.
Sunt un instrument al Domnului.
Ce cauți pe afară, Aparicio ?
Știu că am puterea să îi salvez.
Să-i salvezi ? Pe cine ?
Cu fiecare oră care trece, mai moare cineva fără binecuvântare.
Noi nu suntem preoți, nu suntem aici să vindecăm suflete.
Tu ești diacon, și vei fi hirotonisit în câteva zile.
Părinte, El mi-a arătat.
Viziuni.
Rămâne de văzut ce vor să transmită.
PARADIS
CAPITOLUL I PASIUNE
APRILIE 1871, BUENOS AIRES VILA PARADIS
De ce nu supraveghează nimeni poarta ?
Domnule, nu știu de ce ați venit, dar mai bine vă întoarceți.
Un servitor nu mă lasă să intru în casa familiei mele ?
Iertare, domnule. Nu v-am recunoscut. Dar credeți-mă,
nu vreți să intrați acolo.
Pardo.
- Pardo. - Hai omule, să mergem !
Eugenio ! Pardo !
Remedios !
Pleacă !
Pleacă ! Sunt înarmată !
Mamă, e unchiul ! Ți-am spus că l-am văzut !
Lucia, sunt eu, Aparicio.
Aparicio.
Ce faci aici ?
Mă duceam spre Buenos Aires ca voluntar.
M-am gândit că v-aș putea găsi aici. Ce se întâmplă ?
Nimeni nu ne va infecta !
Unchiule, vreau să plec din locul ăsta.
Remedios...
Și Edgardo ?
Ne-a abandonat.
Orașul ăsta nu era pregătit pentru atât de mulți străini.
S-a dus să îi ajute pe oamenii aceia în loc să aibă grijă de noi.
Lucia, Edgardo a depus un jurământ de profesie.
A făcut un jurământ Domnului, pentru a avea grijă de noi !
Ne-a adus ciuma în casă de la păcătosul ăla !
Trei servitori și o fetiță au murit !
Și-a distrus familia
de aceea îl pedepsesc.
Acum trăim aici.
Asta este o situație specială.
Este lucrarea diavolului.
Aici erau, toți acei degenerați, dansând în parade obscene.
Nu, Aparicio, suntem blestemați !
Casa asta este blestemată !
Nu, mamă, vreau să plec de aici !
Pleacă ! Ai venit prea târziu !
Pleacă !
Lucia !
Sunt gata s-o folosesc.
V-a spus să plecați.
Quipe ?
Domnule !
Este un miracol !
Unde este fratele meu, de permite o astfel de nebunie ?
Unde este Edgardo ?
Vă rog, nu avem timp de pierdut.
Stăpânul Edgardo are nevoie de dvs. mai mult ca oricând.
- De ce nu mi-a zis nimeni de asta ? - A fost prea repede, domnule.
Nimeni nu știe nimic.
A început în luna ianuarie.
Focarul s-a răspândit din partea de jos a cartierului San Telmo,
din cartierele străinilor, și a scăpat de sub control.
Repede domnule, înainte să fie prea târziu.
A fost o perioadă grea, domnule.
Înainte să fugă, mulți servitori au jefuit casa.
A trebuit sa blochez toate intrările, mai puțin una.
Tu cine ești ?
Hei ! Cine ești ?
E un străin. Nu știu cum a intrat iar.
Spune că stăpânul l-a chemat, dar nu e adevărat.
- Abia ce l-am dat afară. - Mincinosule ! Mă cunoști !
Trebuie să-l văd. Nu mai putem aștepta.
Unde crezi că te duci ?
Te rog, lasă-mă să vorbesc cu el.
Am lucrat cu domnul doctor, o să mă recunoască.
Boala asta e din războiul din Paraguay. Îl pot vindeca.
Da ? Și cum propui să-l vindeci ? Cu asta ?
Nu există Dumnezei ! Credința pe care o avem în ei,
este cea care creează miracole.
Iar omul ăsta are o problemă de credință.
Mereu va exista un animal gata să profite de o situație disperată.
Și dumneavoastră aveți o problemă de credință.
Dă-l afară !
Afară !
Nu mă atinge ! Mă cunoaște !
Stăpânul lui i-a ordonat să mă caute.
Ernesto, l-ai adus ?
V-ar putea șoca felul cum arată.
Fratele dumneavoastră s-a schimbat puțin.
Ernesto !
Doar ca să știți,
nimeni nu știe sigur cum se răspândește infecția.
- Ernesto ! - Dumnezeu mă îndrumă.
Iertați-mă, am crezut că ar fi bine să știți.
Nu a fost o sosire plăcută,
dar bine ați venit la Vila Paradis.
A fost vreodată plăcut locul ăsta ?
Vreau să-l văd pe corentin !
Ernesto !
Ernesto,
l-ai adus ?
Ernesto ?
Edgardo, sunt eu.
Aparicio, fratele tău.
O să vezi...
Ernesto, îl vreau pe tămăduitor.
Adu-mi-l pe corentin.
- Ernesto... - L-am alungat. Controlează-te !
Prostule, cu ce drept ?
Omul acela a venit să te înșele. Trezește-te !
Tu ?
Ce faci aici ?
Mă duc la Buenos Aires. N-am știut nimic despre asta.
La Buenos Aires ?
Toată lumea fuge iar tu vii aici ?
Nu a fost decizia mea.
Dumnezeu mi-a spus să mă duc.
Dumnezeu ?
Tot Dumnezeu m-a adus aici.
Nu a fost Dumnezeu. A fost mândria ta.
Nu-ți fie teamă de moarte !
Nu vreau să mor !
Lasă-l pe tămăduitor să intre,
te implor.
Am făcut ceva îngrozitor.
Trebuie să le salvezi.
Totul a fost din vina mea.
Salvează-le !
- Sunt bine. - Salvează-le,
te implor.
Domnule...
Spune-i doamnei Lucia că domnul Edgardo a murit.
Nu mai are de ce să-i fie teamă.
După înmormântare, vor merge la Córdoba.
Cum doriți domnule. Și dumneavoastră ?
O să continui spre Buenos Aires.
Nu mă mai ține nimic aici.
Am înțeles, domnule.
Frate, fie ca Dumnezeu să te primească în Împărăția Lui.
Se schimbă vremea.
Casa este foarte friguroasă.
Domnule, e totul în ordine ?
Ce s-a întâmplat ?
Ați leșinat.
V-am avertizat
că ar putea fi înspăimântător să-l vedeți.
Edgardo ?
Ați fost acolo.
Stăpânul a murit.
Asta era pe trupul lui.
Nu sunt vești bune din Buenos Aires.
Toată lumea fuge. Se spune că până și președintele Sarmiento...
Mulți preoți au murit la datorie.
Acolo au nevoie de oameni credincioși, ca dumneavoastră.
Dacă sunteți hotărât să plecați
ați putea ajuta mult.
Doamna Lucia a fost anunțată.
A spus că nu va pleca din capelă.
Nu poate suporta ideea că fiica ei ar putea fi infectată.
Quipe, trebuie să le scoatem de acolo.
Îi înțeleg panica dar cred că se mai teme și de altceva.
Se spune că în Buenos Aires oamenii infectați mor în 4 sau 5 zile.
Aici în schimb, cazurile
au fost înspăimântătoare
și subite.
În ce sens ?
Stăpânul Edgardo nu înțelegea cum,
dar aici, primul servitor a murit în doar 24 de ore,
și de atunci
nu s-a mai oprit.
Trebuie să pregătesc totul pentru înmormântare.
Unchiule...
Sunt aici.
Remedios.
Remedios, stai.
A murit, nu-i așa ? Tata ?
O să îngheți de frig. Unde e Lucia ?
Doarme. Nu am mult timp.
Doarme tot mai puțin cu fiecare zi.
Unchiule, l-am rugat pe Iisus să vii.
Nu ne părăsi, știu că ne poți salva.
Nu ! Nu te apropia. Nu mă simt prea bine.
Să mergem înăuntru, este frig.
Nu ! Nu pot să intru în casă. Mama se va supăra.
Spune că acolo e diavolul.
Iar el îl ajută.
El ne vrea pe toți morți.
Nu vreau să mor, niciodată.
De ce atâta grabă să arzi tot ?
Domnule, vine o furtună.
Fratele meu mi-a dat un jurnal.
Domnule ?
Un carnet pe care îl țineam în sutană iar acum nu-l găsesc.
După înmormântare mă întorc în Córdoba.
O să le iau pe Lucia și pe Remedios. Cu forța, dacă e nevoie.
Mă tem că nu va fi posibil, domnule.
De ce ?
Provinciile vecine și-au închis granițele
și nu lasă pe nimeni să treacă din Buenos Aires.
Portul este în carantină.
Trebuie doar să așteptăm.
În momentul ăsta, acesta este cel mai sigur loc.
Ce caută portretul familiei acolo ?
O să pui totul la loc. Nu ardem nimic deocamdată.
Domnule, trebuie să le ardem înainte de a fi prea târziu.
Remedios !
Cine a țipat ?
Domnule !
Nu face nimic până nu mă întorc.
Nu ! Mamă, nu !
Remedios !
- Este bine. - Am auzit-o țipând.
Lucia, asta mers prea departe. Deschide ușa.
Vă pot duce la Córdoba.
Nu, nu poți.
De ce nu-mi spui ce se întâmplă ?
Acesta este singurul loc sigur pentru noi.
Nu, nu e așa. Te temi doar de suferință.
Nu voi permite acestei boli să ajungă la fiica mea.
Ceea ce faci e chiar mai rău.
Casa este goală.
Nu este goală. Ciuma a adus ceva mai rău decât moartea.
Acesta este primul simptom.
Apoi vin setea, voma și febra
până când pielea devine galbenă.
Iar la final... Voma neagră.
Quipe !
Cum ai putut ? Blestematule !
Îmi pare rău domnule. Torța a căzut când luam portretul.
Nu am putut opri focul.
Doamne, nu-ți aminti de păcatele mele.
Când vii să purifici lumea prin foc.
Arată-mi Doamne, prezența ta.
Când vii să purifici lumea cu foc.
Dă-le Doamne, odihnă eternă,
și luminează-i Doamne cu lumina eternă.
Tatăl Nostru, de la porțile iadului.
Nemernicule,
nu ne poți lăsa așa !
Nu ai niciun drept să scapi !
Ne-ai abandonat și ne-ai lăsat singure !
Lucia, e mort. Nu a vrut asta.
Te blestem !
Te blestem, oriunde ai fi !
Fie ca sufletul tău să putrezească în iad !
CAPITOLUL II MOARTEA
Remedios !
Unchiule, te rog, trezește-te !
- Unchiule, trezește-te ! - Unde ești ?
- Remedios ? - Nu vorbi tare.
- Remedios ! - Trebuie să mă scoți de aici !
Nu mă simt bine.
Te rog. Ea vrea să mă omoare.
Ce ?
Spune că nu va lăsa boala să ne condamne.
Despre cine vorbești ?
Despre mama. S-a schimbat.
Am auzit-o vorbind cu Ernesto.
A zis că acum că tata a murit, ne va fi mai bine.
Unde ești ?
Ernesto ?
Nu știu ce să fac.
Vor aștepta până adorm.
- Acum, mă caută. - Fiica mea, unde ești ?
Nu, nu te va omorî nimeni.
Promite-mi unchiule. Promite-mi că mă vei scoate de aici.
O să mă ascund până când te vei simți mai bine.
În teatrul de carton din camera mea. Mă vei găsi acolo.
Unde ești ? Fata mea !
Quipe.
Îmi pare rău că v-am pus aici, domnule,
dar era singura cameră aranjată.
Îmi pare foarte rău, domnule.
De cât timp sunt așa ?
Febra a scăzut, dar
ați delirat o zi întreagă.
Azi e miercuri. E săptămâna sfântă.
Ce e mirosul ăsta ?
Camfor, domnule.
Am pregătit o infuzie de boabe de soc.
Încet. Beți încet sau o să vomitați.
Și Remedios ?
Am văzut-o pe Remedios noaptea trecută.
Pe Remedios ?
Unde ?
Acestea sunt primele simptome.
Nu, nu am halucinații.
Am văzut-o.
Domnule, este imposibil.
Mama ei nu a lăsat-o nicio clipă să plece din capelă.
Până când a luat-o.
A luat-o ?
Mi-ai spus că granițele erau închise.
Vorbește !
După înmormântarea stăpânului Edgardo,
doamna Lucia s-a întors în capelă și
și-a ucis fiica în timp ce dormea.
Apoi s-a sinucis.
A înnebunit.
Era convinsă că sunt bolnave.
A sufocat-o pe Remedios în timp ce dormea
și apoi s-a spânzurat.
A fost o mare tragedie.
Trebuia să am grijă de ele, de dumneavoastră, de toată lumea.
Iar acum sunt moarte.
Domnule, ce faceți ?
Ce crezi ? Nu știu care sunt intențiile tale, Quipe.
Domnule, vă rog. Asta e o nebunie.
Nu putem ieși pe furtuna asta.
Vă va face mai mult rău.
Am văzut-o pe Remedios azi-noapte.
Dacă sunt moarte, trebuie să-mi dovedești.
Domnule, la început mirosul este insuportabil.
Dar apoi te obișnuiești, și nu-l mai simți.
Lucia ?
Fetei îi plăcea să doarmă sub scări.
După ce a sufocat-o pe Remedios, s-a dus în clopotniță
și s-a spânzurat.
Când doamna a hotărât să se închidă aici,
am adunat toate jucăriile vechi ale fetei
ca să nu îi fie foarte frică.
- N-am putut s-o salvez ! - S-o salvați ?
Vă rog, domnule, să ne întoarcem.
Fetița Remedios.
Doamna Lucia.
Nu se odihnesc în pace.
- Trebuie să le binecuvântăm trupurile. - Domnule, vă rog.
Domnule, ăsta nu e un semn bun. Să mergem.
Nu, asta nu este calea aleasă de Dumnezeu pentru mine.
Domnule, cum v-ați făcut asta ?
Mergeam la Buenos Aires să-mi îndeplinesc vocația de a mă dărui Domnului.
Nici nu m-am gândit să vin aici.
Sunt prins din nou în casa asta.
Domnule, planurile nu ies întotdeauna așa cum te-ai aștepta.
Fratele dumneavoastră a fugit în Buenos Aires ca sa-și salveze familia.
Și uitați-vă cum a sfârșit.
Nu înțelegi. Destinul meu nu era ăsta !
Nu e acesta planul Domnului pentru mine.
Am avut o viziune în Córdoba.
Am văzut ciuma din Buenos Aires.
Am văzut casele goale, cadavrele.
Quipe, știu că El are nevoie de mine viu.
Domnule, tocmai ați făcut un lucru bun.
Quipe, știu că El mă va vindeca.
El mă va vindeca.
Unchiule, ajută-mă !
Unchiule, sunt aici.
Trezește-te ! Mă caută !
- Trebuie să mă scoți de aici. - Remedios !
Trezește-te !
Nu trebuia să vii.
Planurile nu ies întotdeauna așa cum te-ai aștepta.
Acum veți sfârși ca fratele dumneavoastră.
Quipe.
Ernesto.
Am nevoie de ajutor.
Ernesto, unde ești ?
Lucia ?
- Ce... - Eduardo, unul încă trăiește !
Marco... Nu !
Nu-l atinge. Este infectat.
Nu !
Eduardo, nu !
Ți-am spus să nu te întorci, rahatule !
Vrei să rămâi tu cu tot, nemernicule !
Ce ai făcut cu trupurile ?
Sunt afară.
Dumnezeule ! Ce am făcut ?
Am venit să-i salvez pe acești oameni.
Ați făcut ce ar fi făcut oricine ca să-și salveze viața.
Casa e deschisă jafului oricui e suficient de disperat.
În curând va fi goală.
Pentru o clipă am crezut că ai plecat.
Că m-ai abandonat.
De ce ai rămas ?
De ce n-ai plecat cu restul servitorilor ?
M-am născut în deșert.
Când aveam 11 ani,
bunicul dumneavoastră, Mercenario Cepúlveda,
a venit cu armata sa, învinsă din bătălia din Huaqui.
Fără arme, bolnavi de malarie și înfometați.
A ajuns la noi la fermă, cam la 5 kilometri de Yavi.
Tatăl meu care era tămăduitor, a avut grijă de dânsul.
Și bunicul dumneavoastră s-a însănătoșit.
Dar mama mea
și surioara mea nu au scăpat.
Bătrânul le-a înmormântat acolo, chiar în fața noastră.
Fără plânsete, fără proteste, niciun cuvânt.
A ascultat doar vântul.
Și apoi...
S-a întors la păstorit.
Bunicul dumneavoastră, șocat de ceea ce văzuse,
m-a luat cu el.
Credea că mă salva
de un tată crud și sălbatic.
Dar în locul ăsta
mi s-a schimbat numele.
Din Quipe în Ernesto.
Aici e locul unde am fost crescut după legile voastre.
Și tot aici tatăl dumneavoastră m-a detestat.
Și tot aici l-am văzut murind.
Aici.
La "Vila Paradis" unde îi văd pe toți fugind de moarte.
Zadarnic
încercând să se agațe de lucruri.
Atunci am văzut că tatăl meu era mai viu decât voi toți
și că de fapt, nu plecasem niciodată din deșert.
Am făcut din casa asta deșertul meu.
Locul meu.
Un loc în care să trăiesc.
Și un loc în care să mor.
Unde aș putea să mă duc ?
Ernesto, asta nu este casa ta.
Cât timp mai am de trăit ?
Dacă voma dvs. este de culoare neagră,
nu cred că veți apuca ziua de mâine.
Doamne, pe mine m-ai iubit primul.
Milostenia Ta te-a ajutat să înduri suferința ghimpilor
și a cuielor de pe crucea patimilor.
Ajută-mă. Ia-mi această boală.
Și această cruce.
Aceasta a devenit suferința mea.
Dacă nu-mi e menit să Te servesc,
dă-mi un semn. Arată-mi planul Tău.
Quipe ?
E cineva în casă.
Remedios ?
Lucia !
Nu, nu pot intra în casă.
Mama se va supăra. Spune că diavolul este acolo.
Mama... S-a schimbat.
Trebuie să mă scoți de aici ! Vrea să mă omoare.
În teatrul de carton din camera mea. Mă vei găsi acolo.
Ajută-mă Doamne. Te implor, în numele lui Iisus. Izbăvește-ne de orice rău,
trecut, prezent și viitor.
În numele Fiului Tău,
Iisus.
Remedios ! Sunt eu, Aparicio.
Remedios ?
- Remedios ? - Maica Domnului,
și toți sfinții, și îngerii.
Doamne, te implor !
Nu mă abandona !
Salvează-ne, așa cu ai promis !
Oricare e dorința Ta, amintește-ți de noi, Doamne.
Îmi e frică.
Remedios ?
E frig aici.
Nu mă lăsa să mor !
Ajută-mă ! Scapă-mă de locul ăsta !
Ajută-mă, te rog !
Nu mă lăsa singură !
Te rog, nu !
Nu mă lăsa să mor !
Remedios !
Unchiule, ajută-mă !
Nu vreau să mor !
Remedios !
Dumnezeule ! Remedios !
Unchiule, trebuie să plecăm din casa asta.
Mor.
Asta e ce vrea Ernesto.
A fost aici, mă căuta,
dar am reușit să mă ascund aici jos.
Acum nu mă pot mișca. Nu pot să ies.
Unchiule, te rog ajută-mă !
Nu ! Înnebunesc ! Nu e real !
Unchiule, întinde mâna !
- O să te scot de acolo. - Nu ! Nu mă lăsa aici singură !
Nu-ți face griji. O să ieșim de aici.
Am să mă întorc.
Unchiule !
Domnule, ce faceți ?
Ce faceți ?
M-ai mințit !
Ce se întâmplă ? Unde e Lucia ?
Este moartă.
Trăiește ! Vrei s-o ucizi pe Remedios !
Cărui demon îi slujești ?
Domnule, halucinați. E de la febră.
Asta ? Asta este o halucinație ?
Am s-o scot pe Remedios de aici. Nu o vei omorî !
De ce ne faci asta ?
Ai trăit atât de mult în casa asta.
Acum ne vrei pe toți morți.
Nu !
Unchiule ! Nu !
- Unchiule ! - Remedios !
Lasă aia pe masă !
Orice mișcare bruscă și-ți tai gâtul !
Domnule, ce faceți ?
Unde este ?
- Nu înțeleg... - Unde ai pus-o, nenorocitule ?
Domnule, vă rog, liniștiți-vă !
Febra a început după ce am băut din otrava aia.
Ce vrei ? Să păstrezi casa ?
Ai furat medalia !
Ea este, sau era, vie
și am să-ți arăt unde.
Domnule, ați delirat toată ziua.
Să mergem !
Ce este asta ?
Bunicul dumneavoastră l-a construit,
ca familia dumneavoastră să se ascundă de indienii prădători.
Dumneavoastră ați trăit în casa asta,
știați de locul ăsta.
Aici vă ascundeați când vă căutau părinții.
Nu vă amintiți ?
Nu, nu-mi amintesc. N-am știut niciodată de el.
Ce i-ai făcut capelei ?
Mergi !
Să mergem !
Ți se pare ciudat ?
Asta nu înțelegeați tu și Lucia, nu-i așa ?
Cum a reușit să scape.
Remedios a venit să mă vadă înainte ca Edgardo să fie incinerat.
Ai mințit în tot acest timp !
Îl cunoșteai pe tămăduitor. L-ai adus la cererea fratelui meu.
Vorbește !
Da, domnule. Este adevărat.
L-am adus la cererea stăpânului Edgardo.
- Ai mințit ! - Domnule, omul acela avea să-l înșele !
Nu pot lăsa casa asta să fie întinată de astfel de șiretlicuri !
Această casă ? Este casa mea și a familiei mele.
Știu, domnule. Eu doar am grijă de dumneavoastră.
Întotdeauna a fost așa.
Și cum se face că tu nu te-ai infectat ?
Asta mă întreb și eu, domnule.
Trebuie să fi fost voința Domnului.
Presupun.
Voința Domnului ?
Sau ai folosit boala în favoarea ta ca să ne otrăvești pe toți ?
Ce aștepți ? Aștepți să mor
ca să poți avea tu tot ?
Până la urmă, sunt ultimul membru al familiei, nu ?
O să deschizi sicriele.
Poftiți !
Doamna Lucia și Remedios sunt moarte de trei zile.
Ce nu înțelegeți ?
Nu, nu e adevărat !
Aveți aici trupul fetiței. Uitați-vă bine
și să terminăm cu asta odată pentru totdeauna.
Destul !
Domnule.
Ce zi e azi ?
Sâmbătă, domnule. Sâmbăta Sfântă.
Ele au fost moarte mereu.
Mi-e frig...
Domnule, nu faceți asta, vă rog !
Toată situația asta e o bătaie de joc.
- Domnule, nu e dreptul dumneavoastră ! - Nu ?
Cine o să mă oprească ? Dumnezeu ?
Suntem singuri, Ernesto !
Nu pot să suport !
Domnule, dați-mi arma.
Ce faceți ?
O să-l aduci pe tămăduitor.
L-ai adus pentru Edgardo, o să-l aduci și pentru mine.
Domnule, n-am s-o fac.
Dă-mi cheile.
Omul acela este un mincinos.
Aș prefera să fiu eu cel care decide.
Dă-mi cheile.
Nu te întoarce fără el.
N-am să te las să intri.
Dumneavoastră ? Și dumneavoastră ați fost infectat ?
E prea multă suferință ce putea fi evitată în casa asta.
Nu-l lăsa să intre.
L-ai auzit.
Nu mă puteți alunga din casa asta.
De ce nu ?
Dacă nu supraviețuiesc, casa asta nu mai are nevoie de serviciile tale.
Fratele meu
a fost un om de știință.
El nici măcar nu a crezut în biserică.
De ce a crezut în tine ?
Fratele dumneavoastră vedea rezultate.
A ajutat și el mulți oameni,
dar nu avea instrumentele mele.
Uneori rațiunea nu este de ajuns.
În Corrientes i se spune payé.
Nu o să vă lase să muriți.
Aia ?
Mi-am pierdut credința în Dumnezeu.
O să cred în asta ?
O să credeți
pentru că eu port una.
Fratele dumneavoastră m-a găsit
salvând oameni în casele din San Telmo
și a fost surprins că nu eram infectat.
Credeți-mă, nu vă trebuie mai mult.
Ajută-mă !
Repede ! Ajută-mă !
Îmi mănâncă trupul.
Îmi bea sângele.
... viața eternă.
Iar eu...
Este trupul meu.
Este sângele meu.
Eu...
CAPITOLUL III ÎNVIEREA
Bărbatul a plecat
și a lăsat ușa deschisă.
Ce este ? Nu te bucuri că trăiesc ?
Domnule, trebuia să fi murit azi-noapte.
Trebuie să fie voința Domnului.
Unde s-a dus ?
Nu știu. A spus că se va întoarce.
Ce zi este astăzi ?
Duminică, 9 aprilie.
Dimineața Paștelui.
Întreg orașul a fost evacuat.
Se spune că Buenos Aires este mort.
Domnul meu,
Dumnezeul meu.
Mărturisesc Tată,
că am comis un păcat de moarte,
cu gândul,
cu vorba
și cu fapta.
Este din vina mea,
din vina mea,
din marea mea vină.
Lucia ?
Remedios ?
Quipe ! Ernesto !
Știți ?
Boala asta a fost adusă de țânțari,
din Africa.
Își vor da seama peste zece ani.
Lucrul amuzant este că dumneavoastră nu ați fost infectat de țânțari,
sau de fratele dumneavoastră. De fapt,
nimeni nu v-a infectat.
Ați crezut în circumstanțe,
ați crezut că erați bolnav, iar corpul a reacționat ca atare.
Ce mi-ai făcut ?
Ce mi-ați cerut.
Nu m-ai vindecat.
V-am spus că nu aveați să muriți.
Payé-ul nu vindecă,
ci devine os în oasele dvs. și leagă sufletul de corp.
Asta este învierea trupului.
Durerea...
Sufletul simte greutatea morții trupului care nu moare niciodată.
Corpul dumneavoastră va scădea în greutate.
Se va usca puțin câte puțin,
dar veți continua să trăiți.
Nu.
Nu vreau spurcăciunea aia în corpul meu.
Dacă vă scot payé-ul,
veți muri brusc, și încă nu m-ați plătit pentru ajutor.
Scoate-l !
De fapt, nimeni din casa asta nu m-a plătit încă.
Asta vrei ?
Casa ?
Păstrează tot
dar lasă-mă să mor.
Chiar credeți că mă interesează casa ?
La ce mi-ar trebui ?
Este curios cât poate să ardă o lumânare.
Mi-am recuperat credința.
De aceea sunt aici.
Afară.
Asta nu mai are nicio semnificație pentru dumneavoastră.
Mai devreme sau mai târziu durerea va fi atât de insuportabilă,
că mă veți chema din nou
când lumânarea aceasta nu va mai arde.
Quipe !
N-am să vă las să le scoateți.
A fost dorința ei.
Le-ai îngropat de vii.
Sunt moarte, acesta e locul lor.
Nu e adevărat, am auzit țipetele.
Sunt în siguranță aici. El nu părăsit niciodată această casă.
Așteaptă momentul. Domnule, nu vă apropiați !
Nu vă apropiați !
Voi avea grijă de ele câte zile voi avea.
Care nu vor fi ale lor
sau ale mele.
Domnule, nu înaintați !
Nu !
Nu o faceți ! Nu !
Lucia !
Stăpânul Edgardo nici nu știa ce le-a făcut.
Voia doar să le salveze,
dar în schimb, le-a condamnat la starea asta groaznică.
El a adus ciuma în casă
și nu a suportat să-și vadă fata îmbolnăvindu-se de febra galbenă.
Este vina ta,
și știi asta.
Câteva zile mai târziu trei servitori au murit.
În timp ce Lucia suferea lângă fata ei,
m-a rugat să-l caut pe tămăduitorul acela ciudat.
Adu-l pe corentin.
Avea să se întâmple ceva rău acolo.
O simțeam.
Salvează-le.
Când servitorii au văzut că doamna Lucia și Remedios trăiesc,
au știut că se întâmplase ceva necurat.
Nu a durat mult până s-a răspândit vorba.
Edgardo a suferit
iar secretul avea să moară cu el.
Ea știa că li s-a făcut ceva rău.
Corpurile lor nu funcționau.
Nu aveau poftă de mâncare. Fata a slăbit, și la fel și ea.
Apoi a înnebunit.
Țipetele ei se puteau auzi în toată casa.
În acea noapte, servitorii au jefuit casa și au fugit.
Doamna s-a ascuns în capelă împreună cu Remedios.
Aveau să stea în locul acela sacru,
așteptând agonia trupurilor.
Dumneavoastră ați ajuns în zori.
Fratele dvs. v-a dat jurnalul, care arăta adevărul.
Când ați leșinat, l-am găsit și i l-am dat Luciei.
Asta a confirmat starea lor îngrozitoare.
Cum ai putut ?
V-ați îmbolnăvit, iar fata a scăpat.
Dumneavoastră ați fost cel care ne-a dus la ascunzătoarea ei.
Remedios !
Fata voia doar să trăiască.
Nu a înțeles niciodată ce i se întâmpla.
Unchiule... Unchiule.
Unchiule, ajutor.
Nu !
Quipe, deschide-mi !
V-am spus să nu intrați !
N-am să vă las să le luați trupurile.
El este afară pe undeva...
Așteptând.
De ce nu mi-ai spus adevărul de la început ?
Nu eu sunt responsabil pentru distrugerea familiei dumneavoastră.
Nici nu intenționez să păstrez casa.
Eu doar îi îndeplinesc ei dorința.
Stăpânul Edgardo e cel care a decis să fie incinerat.
Doamna Lucia a fost cea care m-a implorat să nu vă spun adevărul,
pentru a nu cădea pradă tentației tămăduitorului.
Și în final dumneavoastră ați fost cel care l-a adus înapoi în casă.
Ele sunt nevinovate, nu ele și-au ales această boală.
Quipe ! Nu mă lăsa !
Quipe ! Nu mă lăsa aici !
Vreau să ies ! Nu mă lăsa aici !
Nu mă lăsa aici ! Lasă-mă să ies !
Lasă-mă să ies !
EPILOG
Știi,
este amuzat că au numit-o vila Paradis.
Decorul se schimbă
dar piesa este mereu aceeași.
Dumneavoastră aveți grijă de locul acesta
iar cineva ca mine încearcă să găsească o cale să-l distrugă.
Și așa, suntem prinși,
dumneavoastră și cu mine, condamnați să repetăm aceeași poveste,
de fiecare dată când o persoană nouă intră în grădină.
Ei bine, știți cum este...
Dumneavoastră închideți ușa, diavolul o deschide,
iar omul o ține deschisă.